LIIKETILAA VUOKRATTAVANA
Tule, Laurie Anne. Myrsky nousee.
Hei!
Laurie Anne!
Kultaseni?
Älä säikyttele äitiä.
Anteeksi. Poistuisitteko?
Päällikkö raivostuu, jos näkee sinut täällä.
-Ei kerrota hänelle. Mitä löysit? -Ei ollut paljon löydettävää.
-Näkikö kukaan mitään? -Äiti sanoi...
-Käskin sinun pysyä poissa, Hanlon. -Olen vain huolissani.
Kuusi kadonnutta tai kuollutta lasta on jo hälyttävää.
Lapsilla on tapana karkailla.
Viisivuotias karkaa polkuautolla?
Lähteekö 7-vuotias Acapulcoon hummailemaan?
Poika on isänsä luona. Toinen taas...
Täällä Derryssä on tekeillä jotakin kamalaa.
Minä olen poliisi, sinä olet kirjastonhoitaja.
Georgie...
28. toukokuuta. Taas yksi murha.
Tällä kertaa siihen liittyy jotakin hyytävää.
Kuva, joka ei mitenkään voinut olla siinä.
Minun on kerrottava tästä muille.
Toivon totisesti, että olen väärässä.
Hampstead Heath, Englanti
Taggert astelee nummille.
Väristen hän napittaa takkinsa ja kävelee usvaan.
Sivusta häntä lähestyy vettä valuva, mutainen hahmo.
Noin.
-Bill! Sanon viimeisen kerran. -Tulen heti.
-Niin sanoit jo tunti sitten. -Hyvä on!
-Ruoka jäähtyi. -Anteeksi.
-Olet tehnyt hyviä muutoksia. -Sano se sille ääliölle, Grecolle.
Niin sanonkin, joka päivä.
Ei sinun olisi pakko tehdä tätä. Rahasta ei ole pulaa.
Otin työn saadakseni olla lähelläsi.
Ja miksi antaisin jonkun muun sormeilla tarinoitani?
Et varmaan ajatellutkaan lomailevasi...
Hengaillakseni vain kuvauspaikalla? Haluan kirjoittaa.
Romaania kirjoittaessasi olet sentään hyvällä tuulella.
Voisimmeko...?
Olen nukkumassa. Paitsi jos se on Greco.
Greco!
-Niin? -Bill, sinäkö siellä?
-Tunnenko teidät? -Täällä on Mike Hanlon Derrystä.
Vannokaa.
Vannokaa, että jos Se ei ole kuollut, tulemme takaisin.
-Anteeksi, en heti... -Et muistanut minua.
En muistanut heti.
Bill... Se on palannut.
-Oletko varma? -Olen.
-Löysin valokuvan Georgesta. -George...
Mitä nyt? Kuka soitti?
Ei kukaan. Se oli väärä numero.
Bill?
Minun täytyy jatkaa töitä.
Bill!
Georgie!
-Bill, kerro minulle satu. -Vähän myöhemmin ehkä.
Se satu taikakivistä. Bill, ole kiltti.
Mene kiusaamaan muita. Minulla on huono olo.
Georgie!
Minulleko? Teitkö tämän minulle?
Voinko mennä uittamaan sitä?
Saumat on ensin liimattava parafiinilla.
-Missä sitä on? -Kellarissa.
Pääsisitpä sinäkin. Se on oikeastaan sinun laivasi. Kiitos.
Yäk! Älä tuo pöpöjäsi minun päälleni.
Georgie! Älä ole kauan, tai äiti saa kohtauksen.
-En ole. -Georgie!
-Ole varovainen. -Tietysti olen.
S/S Georgie!
Vauhtia!
S/S Georgie tulee!
Voi ei!
Hei, Georgie!
Etkö tervehdi?
No mutta! Etkö halua ilmapalloa?
Isä on sanonut, etten saa ottaa mitään tuntemattomilta.
Se oli hyvin viisaasti sanottu.
Minä olen Pennywise, tanssiva klovni.
Sinä taas olet Georgie. Nyt me tunnemme toisemme.
-Niin kai sitten. Minun täytyy lähteä. -Lähteäkö?
Ilman tätäkö?
-Laivani! -Aivan. Tule ja ota se.
Kai sinä haluat sen?
Tietenkin haluat. Täällä alhaalla on hattaraa ja vaikka mitä kivaa.
Ja kaiken värisiä ilmapalloja.
-Leijuvatko ne? -Kyllä.
Kyllä ne leijuvat!
Ja kun sinä tulet tänne luokseni, sinäkin leijut!
"... sillä sinä olet minun kanssani."
"Sinun vitsasi ja sauvasi minua lohduttavat."
"Sinä valmistat minulle pöydän minun vihollisteni silmien eteen."
"Sinä voitelet minun pääni öljyllä. Minun maljani on ylitsevuotavainen."
"Sula hyvyys ja laupeus seuraavat minua kaiken elinaikani"-
-"ja minä saan asua Herran huoneessa päivieni loppuun asti."
Voi Georgie...
-Billy? Oletko kunnossa? -Mikä hätänä?
Georgien valokuva...
Äiti? Etkö huomaa?
-Äiti... -Mitä teet veljesi huoneessa?
-En mitään. Kuuntele... -Et saa enää tulla tänne. Ymmärrätkö?
-Isä... -Olen tosissani.
Minä unohdin.
Miten saatoin unohtaa?
Lähdet? Oletko seonnut? Elokuvanteko on kesken.
Joku muu voi tulla tilalleni. Tämä on tärkeää.
Kuka sinulle soitti?
Soittaja oli Mike Hanlon. En ole kuullut hänestä 30 vuoteen.
-Audra, veljeni, joka kuoli... -Siis George?
Hän ei kuollut noin vain. Hänet murhattiin.
-Miksi et ole... -Kertonutko? Koska unohdin sen.
Unohdin sen täysin. Et ymmärrä tätä, mutta minun on pakko mennä.
-Miksi? -Koska lupasimme.
-Miksi sinä änkytät? -En tiedä. Änkytin lapsena.
Kerro minulle, mitä tapahtui. Anna minun auttaa.
-Minä tulen mukaasi. -Älä kuvittelekaan!
-Miksi? Pelotat minua. -Lupaa, että pysyt täällä.
-Lupaa se! -Tämä on aivan hullua!
Minä rakastan sinua.
-Hups! -Voi ei, Ben!
Arkkitehtipalkintosi! Sait sen vasta. Mikä tragedia!
Kyllä, tämä on oikea amerikkalainen tragedia.
Katsotaanpa. Pitele tuota.
Tässä sinulle, veikko. Kierrätä!
Odotas. Minulla on taika-avain.
Limbotaan!
-Ei täällä tarvitse hyssytellä. -Onko tämä sinun?
Teen tälle jotain.
Onpa täällä hienoa.
Tulehan, kaunotar.
-Olet ihana. -Niin sinäkin.
-Uskoisitko, että olin ennen lihava? -Olit varmasti tosi söpö.
Olin oikea läskikasa.
Mistä lyödään vetoa? Minä olin läski.
-Et kai? -Kyllä.
Jossain soi. Odota hetki.
-Haloo? -Mike täällä.
-Nyt kuolet, läski. -Kosto elää, ihrakasa.
Läski!
Ben? Oletko siellä?
-Mike? -Aivan. Kuule, Se on tullut takaisin.
Kuinka paljon muistat?
-Hyvin vähän. En juuri mitään. -Tuletko?
Minä tulen.
-Oletko kunnossa? -En taida olla. En ollenkaan.
Aiotko tappaa itsesi?
En usko. Vaikka ehkä kannattaisi.
Minä olen Ben Hanscomb.
Asuin ennen äitini kanssa Houstonissa Texasissa.
-Muutimme tänne serkkujeni luokse. -Mikä möhömaha!
Jatka vain, Ben. Mitä sinä harrastat?
Luen paljon. Varsinkin muinaiset kulttuurit kiinnostavat minua.
Meillä on täällä hyvä kirjasto. Tervetuloa Derryyn.
-Kiitos, ms Douglas. -Röh, röh!
Mikä porsas!
Henry Bowers, saat tunnin jälki- istuntoa joka päivä tällä viikolla.
-Isä antaa selkään. -Olisit ajatellut sitä aiemmin.
Mene ilmoittautumaan rehtorin kansliaan.
Kosto elää, läskikasa.
Nyt sinun käy huonosti.
No niin. Kuten tiedätte, kaupungissa on ulkonaliikkumiskielto iltaisin.
Elämme vaarallisia aikoja. Olkaa varovaisia.
Aiotko seistä siinä koko päivän?
-Koulu loppui jo. -Anteeksi, teettekö tietä?
-Eräillä ei sitten ole tyyliä. -Eräiden isät ovat vahtimestareita.
Hei sitten, Ben Hanscomb. Minä olen Beverly Marsh.
Huomiseen, Beverly Marsh.
Beverly Marsh, Beverly Marsh, Beverly Marsh...
-No, läskihän se siinä! -Kaunis päivä tänään, läski.
-Mitä te tahdotte? -Opettaa sinulle jotain.
Sinähän haluat oppia uusia asioita.
-Haluan, että muistat nimeni. -Muistan sen.
Varmistetaanko se kuitenkin?
Henry, hei.
-Et kai aio oikeasti viiltää? -Viiltääkö?
Viiltääkö? Sehän nähdään. Ensimmäinen kirjain...
Sinä kuolet!
Henki lähtee!
-Minua ei potkita! -Juokse karkuun, poika!
Sinä kuolet! Mennään niittaamaan se!
-Mitäs täällä on? -Näyttää nynnyjen kahluualtaalta.
-Mitäs tytöt täällä puuhailevat? -Katsokaa, mikä pikkuvauvojen pato.
Miksi te noin teitte?
Teki mieli. Anna tuo tänne.
-Se on astmalääkkeeni. -Niinkö, nynny?
-Antakaa hänen olla. -Turpa kiinni, ääliö.
Käskin lopettaa. Muuten pistän korvasi solmuun leuan alle.
-Onko täällä näkynyt sitä läskiä? -Ei ole.
-Oletko varma, sössöttäjä? -Olen.
Mennään.
Hei hei, tytöt!
Voi ei! Se loppui.
En saa henkeä.
-Lähtikö se porukka? -Kyllä.
Voitko olla kaverini luona, kun haen lääkettä?
-Voin. -Ei mitään hätää.
Ota rauhallisesti. Selviät kyllä.
-Kyllä se siitä. -Mitä jos he tulevat takaisin?
Haluatko?
-Isä kuoli siihen pahaan tautiin. -Siis mihin?
-Syöpään. Olin ihan pieni. -Minunkin isäni on kuollut.
-Hän kuoli Koreassa. -Muistatko hänet hyvin?
Jotenkuten.
-Kuka tuo toinen poika on? -Bill on paras kaverini. Tosi kiva.
Hei! Tulin takaisin!
Änkyttääkö hän aina noin paljon?
Se paheni, kun hänen pikkuveljensä tapettiin.
Joku oli kiskonut hänen käsivartensa irti kuin kärpäsen siiven.
Jos haluat olla Billin kaveri, älä puhu Georgesta.
-Hän on siitä ihan sekaisin. -Niin minäkin olisin.
-Mitä te olisitte? -Ei mitään. Kiitos!
-Kiitos, kun odotit. -Pelkäsin, että hän vajoaa koomaan.
-Niin minäkin. Sinä olet siis Ben? -Ja sinä olet Bill.
-Tässä on E... -Eddie. Hän tietää jo.
Älä änkytä nimeäni. Kuulostat ihan Elmeriltä.
Elmerillä on ässävika. Putte Possu änkyttää.
-Tullaanko huomenna uudestaan? -Me yritämme rakentaa patoa.
Tarvitsette lautoja. Pankaa niitä päällekkäin, kuin kasaisitte voileipää.
-Tehdään se yhdessä. -Tehdään vain.
-Mitä puuhaat, serkku? -Koulujuttuja.
-Runo! -Se on henkilökohtainen.
Tukkasi on talven tulta Tammikuun hehkuva hiillos
-Äiti, Ben on ihastunut! -Anna se tänne!
-Äiti! -Lopettakaa! Ben, lopeta heti!
Vihaan sinua! Olette täällä vain meidän hyvyytemme tähden!
Huolehdin kyllä sisarestani. Olkaa siis niin kauan kuin on tarvis.
Mutta sinä hemmottelet poikaa. Hän tarvitsee kuria.
-Kyllä me vielä saamme oman kodin. -Tiedän, äiti.
Niin kauan kuin olemme täällä vieraina, sinun on autettava minua.
He olisivat kiltimpiä meille, jos isä eläisi vielä.
Tule pyytämään anteeksi. Sinun täytyy tulla.
-Vihaan tätä paikkaa! -Benny, älä viitsi.
Benny!
Ben! Täällä päin!
Isä?
Ben!
Hei, Ben!
Isä?
Minä asun nyt tuolla.
Haluatko ilmapallon?
Ne leijailevat.
Ne kaikki leijailevat.
Tule tänne, poika! Viihdyt tuolla.
Sinun ei ikinä tarvitse kasvaa aikuiseksi!
Ne kaikki leijailevat. Ja kun olet täällä kanssani-
-paksu poika, sinäkin leijailet!
Voi hyvä luoja!
Voi hyvä luoja.
Beverly By Hand. Hetkinen, olkaa hyvä.
Ms Marshin toimisto. Pieni hetki.
Bev, sinulle on puhelu Mainesta. Asia on tärkeä.
-Sanoin, ettemme ota puheluja... -Ehdin kyllä vastata siihen.
Ei. Pyydä soittajan numero ja sulje ovi.
-Kätesi vapisevat. -Olen kauhuissani, Tom.
Sitä on liikkeellä. Täällä ei sellaista suvaita.
Noin, täydellistä. Älä koske siihen enää.
Kuuntelehan. Alhaalla odottaa joukko äveriäitä japanilaisia.
Esittelemme heille paikat, ja sinä esität hurmaavaa suunnittelijaa.
Neuvottelupöydässä minä lataan kovilla, ja meistä tulee rikkaita.
Jos sinä vain nyt kokoat itsesi. Ymmärrätkö?
Hyvä. Saanko onnensuukon?
Sitten mennään. Ja Bevie...
Älä sano minulle vastaan Pamin nähden.
Hyvää päivää. Olen Beverly Marsh. Tässä on kumppanini Tom Grogan.
-Haloo. -Beverly, täällä on Mike Hanlon.
-Kuka? -Mike Hanlon. Muistatko minut?
-Tietenkin! Mitä kuuluu? -Hyvää. Kuule, istutko?
Siinähän sinä olet.
Kuka soitti?
Tiedän, että tämä on ihan hullua, mutta minun on mentävä Maineen.
Tätä on vaikea selittää.
Soittaja oli Mike Hanlon. Vanha ystäväni. Minun täytyy...
Suu kiinni!
Tein puolestasi elämäsi sopimuksen, ja karkaat vanhan poikakaverin luo.
Minä sinä oikein pidät minua?
Olisihan se pitänyt arvata.
Olet unohtanut käytöstavat, tyttö.
Väität minulle vastaan ja olet nenäkäs, ja nyt tämä.
Unohditko läksysi?
Onko viime oppitunnista liian pitkä aika?
Pane se pois.
Minun on lähdettävä lentokentälle.
Tämä asia on todella vakava.
Se on palannut, Beverly. Muista, mitä lupasit.
-Pane vaatteet paikoilleen. -En.
-Mene sänkyyn. -En!
Sitten voit ehkä päästä joskus ulos täältä!
Ei ikinä enää!
Jos enää ikinä tulet lähelleni, minä tapan sinut.
Minä tapan sinut!
Bev, sinä tarvitset minua.
Bev!
-Lentokentälle. -Mikä terminaali?
-Minun on päästävä Maineen. -Etsitään sitten oikea paikka.
Mitä Mainessa on? Perhekö?
Ystävät. Parhaat ystäväni.
Isä! Aamiainen on valmis.
Minä avaan.
Tukkasi on talven tulta Tammikuun hehkuva hiillos
Sydämeni palaa siinä
Kuka ovella oli?
-Mitä kädessäsi on? -Ei mitään.
Anna se tänne.
Oletko ollut tuhma? Mitä olet puuhannut poikien kanssa? Runoja!
-Olen sinusta hyvin huolissani. -Isi, älä.
Et ole vielä kahtatoistakaan, ja juokset jo poikien kanssa.
-Anna minun olla! -Tule tänne!
Älä pakota minua hakemaan sinua. Tule tänne.
-En. -Mitä sinä sanoit?
Sanoin ei!
Tule takaisin, Bevie!
Vannon, että saat kunnon selkäsaunan!
Hei.
Anteeksi, jos säikäytin. Oletko kunnossa?
Olen.
Eikö sinulla ole muuta tekemistä kuin säikytellä ihmisiä?
-Anteeksi. -Sietää pyytääkin.
Ajattelin, että jos sinulla ei ole tekemistä, lähtisitkö joutomaalle?
Joutomaalleko?
Tässä ovat Eddie ja Bill.
Hei.
Tunnetteko te jo toisenne?
Bev haluaa auttaa. Kai se käy, vaikka hän on tyttö?
Toki.
Mitäs tämä on? Sehän on Niili!
Ja neljä sfinksiä.
-Richie. -Odotitko Gunga Diniä?
Richie on vähän pimeä, mutta ihan kiva.
Kuulin tuon, pimu. Hei, Bill. Miten menee, Spagetti-Eddie?
Älä tee noin! Äläkä sano minua Spagetti-Eddieksi.
Sinähän pidät siitä. Minä olen Richie Tozier.
Ja minä imitoin. Tässä on Stan Uris.
Hän on hyvin fiksu.
Richien aineenvaihdunta tekee hänestä ylienergisen.
-Hei Heinähattu, patoako rakennat? -Niin.
-Onko se tuttua puuhaa? -Ei.
-Mistä tiedät, että se pitää? -Totta kai se pitää.
-Mistä tiedät sen? -Minä vain tiedän.
-Niin, hän vain tietää. -Niin.
Hyvä on!
-Olet nero, Heinähattu! -Ei tämä kummoinen ole.
Onpas. Tämä on mahtava!
Voisimme kastella vaikka koko joutomaan.
Me teimme sen. Yhdessä!
Menen tuonne päin.
-Nähdään. -Jos ei sokeiksi tulla.
-Nähdään, Ben. -Nähdään, Bill.
Hei, Hopea! Matkaan!
-Hei sitten, Beverly. -Hei.
Minunkin sydämeni palaa.
Apua!
Auta minua, ole kiltti!
Apua!
-Auta, Beverly! -Hei.
-Onko siellä joku? -Pelle toi meidät tänne.
-Me leijailemme. -Kuka sinä olet?
-Minä olen Vicki Burroughs. -Minä olen Matthew O'Connor.
Me olemme ne kuolleet lapset.
Tule lähemmäs. Haluamme tutustua sinuun. Me leijailemme.
Isä!
-Mitä ihmettä? -Kylpyhuoneessa!
-Tirkistelikö joku sinua? -Pesuallas!
Mitä sinä näit täällä? Kakista ulos.
Minä olen huolissani sinusta.
-Alahan selittää! -Siellä oli iso hämähäkki.
Se kömpi ulos putkesta. Ehkä se meni takaisin.
Näissä vanhoissa taloissa on valtavat viemärit.
Ei täällä enää mitään näy.
Mene nukkumaan.
Tervehdi ystäviäsi, Beverly.
Kuolet, jos yrität vastustaa.
Kuolet, jos yrität vastustaa meitä, Beverly.
Kuolet, jos yrität...
Eddie, missä olet?
Eddie!
-Eddie, missä sinä olet? -Täällä, äiti.
Eddie?
Mihin sinä olet lähdössä?
-Lähden matkalle. -Matkalle? Minne?
Tämä ei ole lainkaan sinun tapaistasi. Mihin olet menossa? Odota!
Oletko joutunut vaikeuksiin?
Kuka sinulle soitti? Vastaa minulle.
-Äiti, älä... -Pelotat minua. Sinun on kerrottava!
Eddie...
-Eddie, mihin sinä menet? -Minun on mentävä Derryyn.
Miksi siihen kyläpahaseen? Se paikka ei koskaan ollut sinua varten.
Äiti, ole kiltti.
Eddie!
-Nyt mentiin! -Jestas sentään. Mikä nyt on?
-Olet kuin aaveen nähnyt. -Kaasu pohjaan!
Eddie!
Anteeksi, että jätän kaiken harteillesi.
-Onko kuljettajia tarpeeksi? -Homma on hanskassa.
Hoida sinä Pacino-keikka. Hän haluaa Lincolnin.
Homma on hoidossa. Olen enemmän huolissani sinusta.
-Minulla ei ole hätää. -Niinkö? Mihin olemme menossa?
Rautatieasemalle, Bostonin-junaan.
-He näkivät minut. -Nyt on parasta häipyä.
-Minun käy huonosti. -Miksi maksatte monsterileffasta?
-Miksette vain katso peiliin? -Richie!
-Häivytään! -Ja äkkiä!
-Näittekö ne ilmeet? -Sinä vain pahensit asiaa.
-Sehän oli vain vitsi. -Joskus menet liian pitkälle.
Ilman vitsejä kuolisi tylsyyteen. Olemmeko miehiä vai mikkihiiriä?
-Mikkihiiriä! -Käyttäydytään sitten sen mukaan.
Katsokaa.
Tuo on kammottava paikka. Siellä varmaan kummittelee.
Sellainen ei ole empiirisesti mahdollista.
-Toisin sanoen kummituksia ei ole. -Olet aika fiksu tytöksi.
Oliko se kohteliaisuus? Ensitreffeillämme?
-Mikä hänessä on niin erikoista? -Rakastan minä sinuakin.
Varo, ettet kaadu.
-Oli tosi hauskaa, Eddie. -Nähdään taas.
Kunpa tämä kesä ei ikinä loppuisi. Tämä on elämäni paras kesä.
Eddie Kaspbrak! Olin niin huolissani, että melkein soitin poliisille.
-Eddie oli meidän kanssamme. -Menkää pois. Menkää kotiinne.
Äiti, he ovat ystäviäni.
-Nähdään huomenna. -Eddie lepää huomenna.
Et saa enää leikkiä heidän kanssaan.
-He ovat ystäviäni. -Et tarvitse muita ystäviä kuin äidin.
-Tunnut kuumalta. -Olen ihan kunnossa.
Et saa mennä koulun suihkuun tällä viikolla.
Saat sieltä ties mitä tauteja.
Ei juosta! Tämä on käytävä eikä kilparata.
-Kävitkö suihkussa? -En, sir.
Sanon tämän vielä kerran:
Liikuntatunnilla tulee hiki. Sen jälkeen käydään suihkussa. Onko selvä?
Ei mitään hätää, Eddie. Halusin vain tervehtiä sinua.
Onko tarpeeksi lämmintä?
Tämä on hieman epämukavaa. Odota, teen pari säätöä.
Tässä minä olen.
Sinä viihdyt täällä varmasti.
On turha juosta pakoon, mammanpoika.
Nähdään unissasi. Olet aina tervetullut takaisin.
Tuo ystäväsikin!
...joten sanoin: "Siitä vain!"
Sitten sainkin mennä tunnustelemalla vessaan.
Kuinka paljon valtaa sähköyhtiöllä on?
Godzillaa ei pysäyttänyt ydinpommi eikä edes Nancy Reagan.
Mutta kun vastaan tuli korkeajännitejohto...
"Katsokaa, hirviö hyökkää kaupunkiin!"
Olette upea yleisö. Hyvää yötä! Nähdään!
-Mahtavaa! -Poliittiset vitsini alkavat vanheta.
Kuka enää muistaa Betty Fordia? On keksittävä uutta.
Odotahan.
Ole hyvä. Mitä paras sisarentyttäreni? Kiva, kun tulit.
Haluan tavata Millerin heti maanantaina.
Minun on saatava uutta materiaalia maanantaiksi.
-Sinun on tavattava eräs henkilö. -Odota hetki.
Buona sera! Richie Tozier puhelimessa. Kuka siellä?
-Kuka? -Mike Hanlon Derrystä. Muistatko?
Muistan. Tottahan minä sinut muistan.
Kuka nyt esiintyy Carsonin kanssa?
Leno saa tehdä sen. Sama se.
-Mitä minä sanon heille? -Ihan sama! Otan pari päivää vapaata.
Mihin? Partiokavereiden tapaamiseenko?
Onko kyse jostain naisesta? Vai mafiasta?
En tiedä, mistä on kyse.
-Älä loukkaa älykkyyttäni. -Minä lupasin.
Me olemme vanhoja kavereita.
Hyvin menee. Selviät tästä kyllä.
Ei voi olla totta.
Apua!
He tunsivat sen kuuman hengityksen kasvoillaan.
Samassa he sinkosivat kivet ja juoksivat ulos luolasta.
He olivat taas kotona. He olivat oppineet olemaan vahvoja.
Taikakivet olivat lyöneet lohikäärmeen.
Kirjoita tuo ylös.
-Se on suosikkini. -Tosi hyvä.
Kaunista.
Bill pääsee vielä pitkälle ja tapaa kaikki Hollywoodin kaunottaret.
Älä unta näe. En ehkä edes haluaisi kasvaa aikuiseksi.
Minä haluan tulla junankuljettajaksi ja nähdä maailmaa.
Kun nyt äitisi antaisi sinun edes ylittää kadun.
Haluan olla ensimmäinen Derrystä tullut rocklaulaja. Tai imitaattori.
-Imitaatiosi ovat kaikki samanlaisia. -Kiitos vain.
-Entä sinä, Bev? -Ehkä taiteilija.
Isä opettaa minua piirtämään.
Hävittäjälentäjä. Aion liittyä ilmavoimiin.
Ornitologi. Pidän luetteloimisesta.
Voinko kertoa teille jotain?
-Jos nauratte, en ikinä... -Emme naura.
-Yhtenä iltana Georgen huoneessa... -Mitä ihmettä täällä tapahtuu?
Kauhea sotku! Herra varjelkoon!
-Konstaapeli Nell... -Aiotteko tukkia kaupungin viemärit?
-Kuka tämän keksi? -Minä. Se on minun syyni.
-Se oli minun ajatukseni. -Ja minun.
-Minäkin olin mukana. -Samoin.
-Tyttökin taisi olla mukana? -Kyllä.
Kuulkaahan. On tapahtunut taas yksi murha.
-Pikku Velma Daniels. -Velma Daniels?
Hänen ruumiinsa löytyi kanavasta. Leikkikää siis yhdessä.
Tarkoitan, että pysykää yhdessä koko ajan.
Kättä päälle.
Mitähän Bill aikoi kertoa eilen?
En tiedä. Hän on ollut viime aikoina vähän outo.
Ja muut myös. Toisaalta, mitä muuta tällä ruoalla voi odottaa?
-Hei, Larry, Curly ja Moe. -Piip, piip, Richie.
No niin, pönttö. Kuka sen heitti? Olitko se sinä?
Sano, niin saatat jäädä henkiin. Kuka teki sen elokuvateatterissa?
Sillä lailla, liukastelija!
Tozier!
Bowers!
Mene hakemaan moppi mr Marshilta ja siivoa jäljet.
Vauhtia!
Mr Marsh!
Mr Marsh?
Mahtavaa.
Mr Marsh, oletteko täällä?
Varmaan kännissä kuin käki.
Mr Marsh?
Ruokalassa sattui pieni onnettomuus.
Ei. Tämä ei voi olla totta.
Apua!
Piip, piip, Richie!
Tervetuloa uudestaan.
Näytän, miten leijutaan.
Täällä kaikki leijuvat.
Apua!
Auttakaa minua!
Kellarissa on ihmissusi.
Pysäyttäkää se...
Päivä, jolloin otin kuvan, oli elämäni parhaita.
Meillä oli onnea, kun emme päässeet hengestämme sinä kesänä.
Ehkä kyse oli muustakin kuin onnesta.
Jos niin oli, toivon, että se jokin palaa toisten mukana.
Onnekas seitsikko.
Toin tämän albumin kotoa.
Isäni oli Derryssä toisen maailmansodan aikaan.
Hän alkoi kerätä näitä vanhoja valokuvia.
-Ketä tämän kylän historia kiinnostaa? -Henry, kauanko aiot olla täällä?
-Jatka, Michael. -Tässä on vanha rautaruukki.
Siellä juhlittiin pääsiäistä vuonna 1930.
Kaivos räjähti, ja paljon ihmisiä kuoli.
Tässä on vesitorni, josta koko kaupunki sai veden-
-ennen vuoden 1900 onnettomuutta.
Oudointa on, että 250 asukasta katosi jäljettömiin.
Kiitos tästä valaisevasta, vaikkakin hieman synkästä tarinasta.
Kuka on seuraava?
Terve, kaveri.
Anna se tänne.
Entä jos en anna?
Tämä nekru...
-...asuu täällä isänsä kanssa, eikö? -Anna se tänne!
Minulle ja minun isälleni teikäläisistä on ollut pelkkää harmia.
Pidätkö ilotulituksesta?
Pannaanko raketti taskuusi?
Hei, te siellä!
Lopettakaa heti!
Perään!
Onneksi en ole ainoa, joka on nähnyt jotain.
-Ei se ollut pelle vaan ihmissusi. -Minä näin vain pellen.
Richie näki sen ihmissutena katsottuaan sen tyhmän elokuvan.
Se oli samalla myös pelle.
Ehkä jokin paha lukee ajatuksiamme ja näyttäytyy pelottavina hahmoina.
-Sekö ne kaikki lapset tappoi? -Älkää viitsikö.
Tulkaa!
Miksette te kertoneet?
Minä ajattelin, että pitäisitte minua pöpinä.
-Luulin, että näin näkyjä. -Sama täällä.
Sellainen ei ole empiirisesti mahdollista.
-Se oli niin todellinen. -Hyvä, ettei nylkenyt meikäläistä.
Se johtui vain elokuvasta.
-Jospa joku hullu pukeutui pelleksi. -Ei.
Se on jonkinlainen hirviö. Ja se on täällä.
-Tapan sinut! -Voi luoja, Henry Bowers!
On parasta häipyä täältä.
-Kiviä. -Kiviä!
Auttakaa minua.
Sinä kuolet!
Kappas vaan. Läski, juutalainen ja nynny.
Rillipää ja mimmi. Neekeri osaa valita seuransa.
-Luusereiden kerho. -Nimenomaan!
Meillä on kana kynittävänä.
Mutta annetaan sen nyt olla. Haluan tuon jätkän.
-Miksette vain häipyisi? -Kuka käskee?
-Me käskemme. -Mitä sanoit, pulla?
-Onko sinulla vaikkua korvissa? -Ala vetää täältä, Bowers.
Senkin änkyttävä ääliö!
Sinä saat vielä yllättyä!
Tule Bowers. Häivytään täältä!
Tule, Henry!
-Häivy. -Mitä jos en häivykään?
-Me kuusi toimitamme sinut sairaalaan. -Seitsemän.
-Tapan teidät kaikki. -Vaihtaisit jo levyä.
Tapan teidät kaikki!
Kiitos.
Eipä kestä.
Keitä te muuten olette?
Meillä on eräänlainen kerho.
-Luusereiden kerho. -Niin.
-Haluatko mukaan? -Haluan.
Meitä on sitten seitsemän. Onnekas seitsikko.
Hetkinen!
Isä ei osaa ajoittaa tätä kuvaa.
Hän uskoo, että se on 1600-luvun alusta.
Odota.
-Pelle Pennywise? -Se on hän!
Pelle Pennywise
-Oliko hän täällä 200 vuotta sitten? -Se on vain piirustus.
Hän on myös täällä. Sama mies.
-Ei se ole mies. -Se!
Juuri noin tapahtui Georgien huoneessa.
Katsokaa!
Tapan teidät kaikki!
Teen teidät hulluiksi ja tapan teidät!
Olen pahin painajaisenne, kamalin näkemänne uni!
Olen kaikkea, mitä ikinä olette pelänneet!
-Ei! -Kyllä!
Kyllä!
Sinäkin näit Sen.
-En halunnut nähdä. -Näit silti.
Hyvä on. Jos te niin haluatte.
Juuri sitähän me haluamme, mäntti.
-Mitä me teemme? -Miten niin?
Minä haluan vain unohtaa Sen.
Muutkin lapset näkevät Sen.
Velma Daniels oli meidän luokalla. Kuka on seuraava?
Meidän on tehtävä jotain.
-Kerrotaan jollekulle. -Eivät he näe Sitä.
-Mikseivät? -He kasvavat ja lakkaavat uskomasta.
-Meille nauretaan. -Se tappaa lapsia!
On tehtävä jotain.
Auttakaa minua.
Tapoit veljeni, senkin piru! Tule esiin.
Se pelkää meitä.
Minä tunnen sen, ihan varmasti.
Haluan tappaa Sen.
Auttakaa minua.
Autattehan te minua?
Äidiltä tuli kirje. Hän kysyi, milloin hänestä tulee isoäiti.
Ällistyttävä nainen. Ajattelin juuri samaa.
Ihan totta.
Tietääkö hän, että olen seksihullu, mutta sinä vain katsot televisiota?
Älä liikahdakaan.
Urisilla. Asian on parasta olla tärkeä.
-Hei, Stan. Mike Hanlon täällä. -Anteeksi kuka?
-Mike Hanlon. -Vai Mike Hanlon!
-No johan on! -Stan, Se on palannut.
-Oletko varma? -Olen täysin varma.
-Tämä on hyvin vaikeaa... -Ymmärrän kyllä.
Pääsetkö tulemaan?
En voi luvata mitään.
-Etkö muista? -Harkitsen asiaa.
-Etkö muista lupaustasi? -Mitä? Muistanhan minä.
-Toivottavasti tulet. -Kuulemiin.
Kuka se oli?
-Stan? -Ei kukaan.
Ei oikeastaan kukaan.
Taidan mennä kylpyyn.
Nytkö?
Partiolainen on luotettava, uskollinen, ystävällinen, kohtelias-
-tottelevainen, iloinen, säästäväinen-
-urhea, puhdas ja kunnioittava.
-Onko kaikki hyvin? -Tämä on ihan hullua.
Yksi kymmenestä. Olet huonompi kuin minä.
-Se pelle vie meidät vielä yksitellen. -Piip, piip, Richie.
Kuka on jäljellä? Ben ja Bev?
Seuraavan on parasta olla hyvä. Sinun säälittävä tuloksesi on paras.
-Ole hiljaa. -Sinä et änkytä aina.
Naiset ensin.
Kymmenen kymmenestä. Minun ei kai tarvitse ampua.
-Bev on kuin luotu tehtävään. -Niin.
-Niin on. -Tämä on silti hullua.
-Eikä ole. -Stan on oikeassa. Mitä apua tästä on?
-Auttaako pari kiveä... -Näytä ne, Richie.
-Äidin korvakorut. Täyttä hopeaa. -Ne auttavat vain elokuvissa.
-Mitä ne auttavat? -Hopea tappaa Sen. On vain uskottava.
Vannon kunniasanalla, että teen parhaani Jumalan ja isänmaan puolesta.
Autan toisia ja pysyn vahvana...
-...ja valppaana... -Onkohan tämä hyvä idea?
Kuulkaa. Teidän ei ole pakko tehdä tätä.
Isä sanoo, että toisinaan on valittava puolensa.
-Onnekas seitsikko, Stan. -Sanoin, että olen mukana.
Jättäisimmekö muka koko huvin sinulle?
-Eddie? -Pysyn kavereiden mukana.
Anna se tänne.
Yäk. Maistuu ihan akkuhapolta.
-Mihin he menevät? -Viemäriin, tyhmä.
Ja arvatkaa mitä. He eivät palaa sieltä.
-Tuonneko meidän on mentävä? -Jos haluat pois, lähde nyt.
Hyvä valinta. Mennään.
He menevät sinne, minne jahtasimme kerran sen koiran.
Mene samaa reittiä. Aja ne meitä kohti.
Minä ja Belch otamme ne kiinni. Pidä kiirettä, että ehdit mukaan.
-Menenkö siis yksin? -Ihan yksin, pelkuri.
Mitä oikein pelkäät? Kummituksiako?
-Hah hah haa... -Olemme ainakin jäljillä.
-Ehkä Se halusikin meidät tänne. -Missä suunnassa Derry on?
Hyvä. Bev, mene eteen, jotta näet tähdätä.
Pysytään yhdessä. Ei lähdetä harhailemaan.
Hei, pentu. Sinä olet siis ensimmäinen.
-Kuka puuttuu? -Stan!
Ennen kuin kuolet, saat ajatella joka ikistä kiveä, jonka heitit.
Ja jokaista sanomaasi sanaa. Ajattele sitä, ennen kuin kuolet.
Henry, hei...
Mikä se oli?
Belch!
Se ei ole enää siellä.
Belch!
Apua!
-Se on Stan! -Se tulee!
Käsistä kiinni ja äkkiä!
-Siinäkö se oli? Onnistuimmeko? -Katsokaa.
Otetaan toisiamme kädestä tai eksymme. Tiukka ote!
Ovatko kaikki tässä?
-Minä olen. Entä Stan? -Tässä. Richie?
Tässä. Entä Mike?
-Tässä. Kenen käsi tämä on? -Minun. Oletko siinä, Ben?
Olen.
Pitäkää tiukasti kiinni. Se olisi jo tappanut meidät, jos voisi.
Meidän on taisteltava!
-Bill! -Georgie?
Bill, ei!
-Se ei ole George. Älä irrottaudu. -Bevie!
Mitä sinä puuhaat täällä noiden poikien kanssa?
-Kotiin siitä! -Isä? Olen vain...
Herää! Ei se ole isäsi. Ei siellä ole mitään.
Sanoin... Sanoin, ettei siellä ole mitään.
Vannon kunniasanalla tekeväni parhaani Jumalan ja isänmaan puolesta.
Vannon kunniasanalla tekeväni parhaani Jumalan ja isänmaan puolesta...
Stan... Stanley-poika!
-Stan, taistele! -Noin! Luovuta! Pelkää reilusti.
Bev, kivet!
Pelätessänne maistutte paljon paremmilta.
-Tapa se, Bev! -Tapa?
Minutko? Voi poikakulta! Minä olen ikuinen lapsi.
Minä syön maailmat ja lapset!
Ja sinä olet seuraava!
Tämä on akkuhappoa, limanuljaska!
Jumala, auta!
Tapa Se, Bev!
Tapa Se!
Auttakaa!
-Kuoliko Se? -Häivytään täältä.
-Mennään perään. -Se on kuollut.
-Se on varmistettava. -Se kuulosti kuolevalta.
Entä jos Se ei kuollutkaan?
Vannokaa.
Vannokaa, että jos Se ei kuollut-
-tulemme takaisin.
Minä vannon.
Vannon.
Minä vannon.
Minäkin vannon.
Minä vannon myös.
Vannon.
Minä vannon.
Stanny?
Tulen pesemään selkäsi...ja rintasi.
Ja...
Stanley?
Stan?
SE
Ole hyvä.
-Eikö tarvitse odottaa? -Ei kiitos. Kävelen takaisin.
Georgie...
Miten saatoin unohtaa?
Olen kamalan pahoillani.
Valitse paikkasi, Billy!
Ai niin, rivin viimeistä ei voi valita.
Se on jo varattu. Valitan.
Muistan sinut. Muistan myös, että voitimme sinut.
En pelkää sinua.
Bill Denbrough DERRYN OMA MENESTYSKIRJAILIJA
-Tiedän, että näytän vanhalta. -Muistan vain sinut lapsena.
Tervetuloa kotiin, Ben.
Olisipa vain iloisempi...
Mennään ulos.
Väki on täällä jo ihan tarpeeksi vainoharhaista.
-Huomasin sen itsekin. -Nykyään sentään välitetään.
-Tai ehkä se johtuu omasta iästäni. -Tunnen itseni ihan tyhmäksi.
En muista niistä tapahtumista juuri mitään.
En edes muista, miksi palasin. Paitsi Georgen takia.
Toivottavasti kaikki ei palaa mieleesi kerralla.
-Miten sinä voit muistaa? -Pysyin täällä. Miten unohtaisin?
Katselen näitä vanhoja kulmia, joilla porukkamme pyöri.
Onnekas seitsikko.
Oho, muistin sen juuri.
Muistan muutakin. Joku meistä asui näillä kulmilla.
-Bev! -Tällä samalla kadulla.
Hänen isänsä oli köyhä vahtimestari. Tämä oli köyhä kaupunki.
Niin. Ja on edelleen.
Sinunko?
Olen poikamies. Tämä riittää minulle.
Se on siisti, ja mikä parasta, se on maksettu.
-Onko nälkä? -Soittosi vei ruokahaluni.
Varasin koko porukalle illallispöydän.
-Oletko nähnyt toisia? -En.
Luulen silti tuntevani, milloin kaikki ovat kaupungissa.
Joku ei ole vielä tullut.
-Ei niin. -Tunnetko sinäkin sen?
-Mitä se sitten onkin, se vaikuttaa. -Muistoille!
Mitä?
Ehkä tämä virkistää muistiasi.
-Hopea! -Löysin sen panttilainaamosta.
Jostain syystä ostin sen. Kumi on puhki, mutta muuten se on kunnossa.
Tämä on kuitenkin ihmeellisintä:
Ostin paikkaustarvikkeita hetken mielijohteesta-
-kolme kuukautta ennen kuin näin pyörän.
Jokin voima ohjasi meitä sinä kesänä.
En tiedä, tuliko se avuksi vai loimmeko sen. Ehkä se on tallella.
Menen vaihtamaan vaatteet.
LIIKETILAA VUOKRATTAVANA
Ei sentään elokuvateatteria!
Se on kaupungin ainoa kulttuurilaitos!
LEPÄÄ RAUHASSA RICHIE TOZIER SYNTYI 1950, KUOLI 1990
-Miten voin auttaa? -Mike Hanlon?
Hän meni ulos, mutta palaa varmaan vielä.
Hyvä. Istahdan odottamaan.
Tozier, kokoa itsesi.
Näytitte tarvitsevan tätä. Se on vain vettä.
Kiitos.
Eikö hän ole liian nuori sinulle?
-Piip, piip, Richie! -En kuullut tuota. En varmasti.
Anteeksi?
Tule tänne ylös, Richie. Saat ilmapallon.
Kai sinä haluat ilmapallon?
Mikä on? Eikö yksi pallo riitä? Saat monta!
-Onko kaikki hyvin? -Viimeinen tilaisuutesi, Tozier!
Häivy ennen pimeää.
Olet liian vanha estääksesi minua. Olette kaikki liian vanhoja!
-Mike Hanlon... -Anteeksi, herra!
Onko teillä Prinssi Albertia purkissa? Päästäkää miesraukka ulos!
Sanokaa Mike Hanlonille, että menin peseytymään...
Sanokaa... Sanokaa, että tulen tapaamiseen illalla.
Häivy!
Viimeinen tilaisuus!
Häivy!
Anteeksi, rouva! Käykö jääkaappinne?
Käskekää käymään meilläkin!
Hitto soikoon! Ei mitkä tahansa kortit.
-Polkupyöräkortit. -Niistä lähtee paras ääni.
-Bill... -Näen kyllä.
Hoida sinä se Millerin juttu.
TERVETULOA Derryyn
Mitä sanoit? Pätkii. Soitan sinulle hotellista.
Pysähtyisitkö tässä?
Odota minua.
-Nyt kuolet, läski! -Sinä kuolet!
-Senkin ihrakasa! -Sinä kuolet!
Sinä olet hippa, possu!
-Älä vain kompastu. -Nähdään, possu!
-Oletko kunnossa? -Polveni!
-Onneksi sinulla oli tuo nenäliina. -Aina valmiina. Saat pitää sen.
-Kyllä tämä tästä. -Sinnittele. Pärjäät kyllä.
Ben Hanscomb!
Hauska nähdä taas!
Mitä olet puuhaillut tällä välin?
Tuskin maltamme odottaa, että liityt joukkoomme.
Olet olemassa vain ajatuksissani.
Heitä muutama kolikko.
Oletko nähnyt aaveen?
En minä sinulle mitään pahaa aikonut.
Mennään.
Siis Derry Inniin? Menettekö muistelemaan menneitä?
Siihen suuntaan. Tervehtimään haamuja menneisyydestä.
KÄÄNNY TAKAISIN
Voi helvetti. Aika tosiaan lentää.
Annapa resepti. Kuinka vanha olet?
Pian kaksitoista.
Tarpeeksi vanha. Tulehan tänne.
Tule vain.
Rauhoitu. En minä pure.
Pelkäät asioita muutenkin liikaa. Ajatellaanpa vaikka astmaasi.
-Tiedätkö, mikä on plasebo? -Minun pitää mennä.
Tämä on vettä, jossa on kamferia. Se vain maistuu lääkkeeltä.
Lääkäri on veltto. Äitisi on päättänyt, että olet sairas.
-Me olemme pahassa välikädessä. -Tuo on pelkkää valetta!
Minulla on astma!
Sir?
Saanko reseptinne?
Tämä se on poikaa, vai mitä?
Kiitos.
-Poika! Tuo minulle sikari. -Sinä et saa polttaa, isoisä.
Mr Keane?
Hei, mr Keane.
-Sikari vanhalle miehelle? -Minulla ei valitettavasti ole yhtään.
Olen Eddie Kaspbrak, Sonia Kaspbrakin poika.
Entä lakritsaa? Minä olen perso sille.
Kiitos siitä, että yrititte kertoa minulle totuuden kauan sitten.
Näytät vähän heikolta, poika.
-Täytyy tästä mennä. -Hydroksidia.
-Mitä? -H20. Vettä.
Se on vain vettä. Kuvittelet kaiken.
Te muistatte minut! Voi mr Keane...
-Mr Keane? -Lähde Derrystä, kun vielä voit.
Älkää viitsikö...
Varo, pikku Eddie. Varo, mammanpoika.
Ei sikareja. Olen aina ollut perso lakritsalle.
Anteeksi. Minun piti soittaa Marshin ovikelloa.
Ei täällä asu ketään Marshia. Ellette sitten...
-Ette kai tarkoita Alvin Marshia? -Kyllä, isääni.
On ikävä kertoa tätä, mutta isänne kuoli jo viisi vuotta sitten.
Kellossa lukee...
Siinä lukeekin Kersh. Luin, että Marsh.
Olen mrs Kersh. Tunsin isänne jotenkin.
-Tulkaa sisään. Keitän teetä. -Ei sentään.
Kylläpäs. Minä vaadin.
Katselkaa vain paikkoja. Haluaisitteko käydä siistiytymässä?
Nukahditteko te sinne? Tee on valmis!
Teetä... Se tekisi hyvää.
Olette sisustanut kauniisti. Täällä on nyt niin kodikasta.
Kiitos, neiti. Sanon kaikkia nuoria naisia neideiksi. Älkää loukkaantuko.
Juokaahan teenne, kun se on vielä lämmintä.
-Älkää huoliko, minä siivoan sen. -Ovikellossa luki kyllä Marsh.
Jos olet viisas, pakenet. Tämä päivä on kuolemaasikin pahempi.
Me leijailemme täällä.
Olen sinusta hyvin huolissani, Bevie.
Sinun on turha juosta karkuun.
Sinua ei ole olemassa!
Sanoin heti hänet tavattuani, että mies on torvi.
En pyytänyt sinua haukkumaan Billiä, Greco.
Kuinka hän kehtaa tehdä näin?
-Olet valittanut hänestä alusta asti. -Se mies ei enää tee elokuvia.
Olisitpa nähnyt hänen ilmeensä. Se oli pelottavaa.
Pikku kriisi vain lähentää toisistaan etääntyneitä puolisoita.
Tai etäännyttää lisää, jos luoja suo.
-Älä viitsi. -Tämä voi osoittautua onnenpotkuksi.
Voisinko mitenkään saada pari päivää vapaata?
Sovitaan, etten kuullut tuota.
Typerän miehesi voin korvata, mutta en sinua.
Älä kuvittelekaan lähteväsi. Olet tehnyt kovasti töitä tämän eteen.
Et varmaan halua vaarantaa uraasi tai ammatillista suhdettamme.
Saati tehdä ystävästä vihollista, joka murskaisi sinut säälimättä.
Mutta eihän meidän siitä tarvitse puhua.
Nähdään.
Ulkomaanlentojen varauksiin, kiitos. Haluaisin lipun Yhdysvaltoihin.
Anteeksi, etsin Hanlonin seuruetta.
-Eddie? -Ben?
-Missä on loput sinusta? -Poissa, mutta hyvässä muistissa.
Voi hyvänen aika.
-Richie osaisi nyt sanoa jotain. -Ben?
-Usko tai älä. -Ei voi olla totta.
-Hei, Bill! -Michael!
-Sinäkö se olet, Mike? -Kyllä vain, Heinähattu.
-Kuka haluaa juotavaa? -Minä ainakin otan.
Ryhdistäydy, mies! Se oli vain harha.
Se oli takauma. Liikaa hauskanpitoa 60-luvulla.
Teet liikaa töitä.
-Voi jestas teitä! -Nostetaan malja.
-Malja... -No niin, kaljut ja rypyt esiin!
Piip, piip, Richie!
-Hei, Ben. -Hei, kaveri. Miten menee?
Beverly!
Miten komeita vanhoja miehiä!
-Hei, kaunokainen. -Voi Richie!
-Eddie! -Juuri sinut halusinkin ottaa kiinni.
Kun näin teidät, kaikki muistot tulvivat ylitseni.
Voi Mike, mihin me olemme ryhtymässä?
Hei, Bev.
Olen todella ylpeä sinusta.
Missä on...?
-Onko kaikki hyvin? -On.
Tai ei... Minä näin tänään jotakin.
-Sama täällä. -Jestas, mitä näin kirjastossa!
-Oliko se Pennywise? -Aivan taatusti oli.
Se tekee jo työtään meissä.
-Ehkä se tarkoittaa, että hän pelkää. -Se. Se pelkää.
Voi ei! Se!
Auta meitä muistamaan, Mike.
Tee se, sillä minä en tajua, mistä te puhutte.
En muista juuri mitään. Kaikki on kuin sumun peitossa.
Ettekö te tunteneet sitä?
Oli kuin huntu olisi laskettu silmieni eteen heti, kun ylitin kunnan rajan.
-Ehkä se johtuu vedestä. -Pikemminkin viemäreistä.
Tämä on akkuhappoa, limanuljaska!
Hengitä, hyvä mies!
Kyllä tämä tästä. Taidan nyt muistaa Pennywisen.
Iso, valkoinen kaveri. Punainen nenä.
Noin 20 metriä pitkä. Suu täynnä neulanteräviä hampaita...
Voi Eddie...
Jestas. Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Anteeksi. Muistikuva oli vain hyvin elävä.
Unohdin olleeni kasvotusten sen olion kanssa.
-Pelastit Stanin hengen. Muistatko? -Kyllä.
-Nyt muistan. -Stanista puheen ollen... Stan!
-Missä herra Suoraselkä viipyy? -Ei kai hän jättäisi tulematta?
Kyllä hän tulee.
Aloitetaan jo odotellessa. Mike, auta meitä muistamaan...
Hetkinen. Ensimmäistä kertaa tuloni jälkeen minulla on hyvä olo.
Otetaan nyt paukut ja jutellaan mukavia. Ei päästetä mörköjä sisään.
Oikean luuserin puhetta.
-Luusereiden kerholle! -Aivan. Luusereiden kerholle!
Puhuit vaimoistasi. Montako kertaa olet ollut naimisissa?
Neljä tai viisi. Kuka niitä laskee?
Kaikki naiset haluavat samaa. Älä suutu, Bev.
En, senkin surkimus. Tervetuloa keskiajalle.
-Oletko sinä naimisissa, Ben? -En. Olen vielä säästynyt.
-Entä sinä, Eddie? -Tapailen erästä upeaa naista.
-Töiltä ei vain tahdo jäädä aikaa. -Parempi haudassa kuin aviossa.
-Onko tullut perillisiä, Richie? -Ei minun tietääkseni.
-Entä sinä, Bev? -Mitä?
-Entä sinä? -Minä asun...
Ei, en ole naimisissa.
-Richie, mitä laseillesi tapahtui? -Piilolinssit.
Rikoit lasit niin usein, että sinulla pitäisi olla teippitehtaan osakkeita.
-Henry Bowers auttoi usein. -Henry Bowers!
Voi sanokaa, että hän on jäänyt junan alle!
Turha toivo. Hän on vankilassa.
-Hän tunnusti niiden lasten murhat. -Hän oli siellä viemärissäkin.
-Hän yritti tappaa Stanin. -Meidät kaikkipas.
Hänen tukkansa oli muuttunut valkeaksi.
-Hän höpötti jotain valosta. -Ja pellestä.
-Kukaan ei uskonut. -Paitsi sen, että hän tappoi lapset.
Emmekä me sanoneet sanaakaan.
Mutta tappaja oli Se. Ja me pysäytimme sen.
Luulimme pysäyttäneemme.
JUNIPER HILLSIN VANKILA PSYKIATRINEN OSASTO
Henry! Henry Bowers!
Täällä ylhäällä, välkky!
Täällä!
Autoit minua kerran. Muistatko?
Jahtasit niitä kakaroita ja sait ne melkein kiinni ennen minua.
Haluatko uuden tilaisuuden? Mene takaisin hoitamaan homma.
Palaa Derryyn ja tapa ne kaikki puolestani.
Tapa ne kaikki, Henry.
Tapa ne kaikki, tapa ne kaikki...
Hei, kaverit-
-on ollut tosi hauskaa.
-Lähden kuitenkin aamukoneella. -Et kai?
Seikkailuako sinä olet vailla?
Luuletko, että palaamme siihen painajaiseen? Rakas, en ole mukana.
Menen nukkumaan ja aamulla häivyn täältä iäksi.
-Richie... -Muistelen teitä lämmöllä.
-Me kaikki pelkäämme. -Ehkä hän on oikeassa.
Jos suunnittelette, että menisimme viemäriin...
Emme ole vielä suunnitelleet yhtään mitään.
Niin. Onko liikaa pyydetty, että kuuntelisimme hetken Mikea?
Onko kunnon yöuni liikaa pyydetty?
-Ollaan nyt kohteliaita... -Hei, älkää nyt!
Richie voi lähteä jos haluaa. Tulimme tänne lupauksemme tähden.
Piditte lupauksenne.
Tästä eteenpäin en vaadi keneltäkään mitään.
-Oikeaa puhetta. -Lasku on maksettu.
-Eihän nyt sentään! -Niin se vain on.
Mike Hanlonille! Miehelle, joka on kaiken tämän takana.
Onnenkeksissäni lukee: "Joudut hirviön kitaan. Hauskaa päivää!"
Suut suppuun.
Mitä nyt? Onko jokin hätänä?
Ystävämme sai astmakohtauksen. Hän voi jo paremmin.
Paljon paremmin. Kiitos vain.
-Oliko kaikki hyvin sitä ennen? -Mainiosti. Kiitoksia.
Minua ei oikeastaan enää nukuta.
Häivytään täältä.
Onko Urisilla? Onko Stan paikalla?
Täällä on Mike Hanlon, vanha ystävä.
Mitä me nyt teemme?
Ei mitään hätää. Saippualla tämä siivotaan.
Miksi muut eivät näe tätä?
Paha sanoa. Kysytäänpä viisaammilta. Mike?
-Michel! -Odotahan hetki. Stan?
Mike Hanlon täällä. Yritän tavoittaa Stan Urisia.
Jollei se luuseri ole jo tulossa, hän on vainaa. Me muutkin tulimme.
Tuohan sopii omien hiustesi väriin.
Onko ulkopaikkakuntalaisia?
Minä lensin juuri Losista, ja kylläpä kankut puutuivat!
On hienoa olla taas Derryn ihanassa maalaisilmassa!
Täällä on valtavasti rakkautta ilmassa!
Ota osoitteet ylös joulukortteja varten.
Rakastan tätä miestä kuin omaa veljeäni.
Hetkinen. Hänhän on veljeni!
Piip, piip, Richie! Stan?
Kiitos.
Stan on kuollut.
Hän viilsi ranteensa sen jälkeen, kun olin soittanut hänelle.
Stan näki Sen viimeiseksi sinä kesänä.
Koko kesän hän väitti, ettei sellainen ole mahdollista.
Edes pellen näkeminen ei vakuuttanut häntä.
Kunnes sinä elokuun iltapäivänä...
Näin Stanin juoksevan puiston halki, kuin jokin olisi jahdannut häntä.
-Aja, aja! -Hei Hopea! Matkaan!
Minä en nähnyt silloin mitään, mutta Stan näki.
Poljin niin lujaa, etten voinut katsoa taakse, enkä halunnutkaan.
Hän rauhoittui vasta monen tunnin kuluttua.
Hän sanoi olleensa puistossa.
Lintuja katselemassa, kunnon partiolaisen tapaan.
Hän kutsui sitä lintujen keräilemiseksi.
Stan!
Hänen ei ollut tarkoitus mennä taloon, mutta...
Se ääni vain kutsui häntä.
Stan tietysti ajatteli, että sille oli jokin järkevä selitys.
Hei?
Stanley!
Niin? Tässä olen.
Hän oli ansassa.
Hän piti lintukirjaa edessään ja alkoi luetella muistamiaan lintujen nimiä.
Peipponen, metsäkana, kuhankeittäjä...
Jalohaikara, tikka, laulurastas...
Laulurastas.
Sinä päivänä, kun menimme viemäriin, Stan näki Sen.
Kasvoista kasvoihin.
Ei pelleä, vaan sen, mitä pellen takana oli.
Hän juoksi luokseni koulussa, ja sanoi nähneensä Sen.
"Katsoin suoraan Sen sisimpään. Jonkinlainen valo..."
"Katsoin suoraan Sen valoon."
Sitten hän sanoi... Tajusin sen juuri. Hän sanoi:
"Katsoin Sen valoon ja halusin sinne."
-Tarvitsen paukun. -Samoin.
-Eiköhän täältä löydy. Ottavatko muut? -Kyllä.
-Stan! -Anteeksi, kun myöhästyin.
Keitäs täällä on? Billy-poika ainakin!
Richiekin jäi! Eipä olisi uskonut.
Nenäsi ei muuten näytä yhtään leikellyltä.
Heinähattu! Oletko vähän lihonut?
Bev, isäsi ei enää ole huolissaan sinusta. Hän pitää miehistäsi.
Mitä sinun seksielämällesi kuuluu? Onko sinulla sellaista?
Mike, keräsit kaikki paikalle, koska muuten et näkisi meitä ikinä.
Sinähän et näytä pääsevän täältä pois.
Tein sen. Olen nyt sen valossa.
Ja muuten, se pitää paikkansa: täällä leijaillaan.
Kaikki leijuvat! Kaikki leijuvat...
Voi luoja!
Voi luoja.
En tiedä teistä, mutta minulle riittää.
En kuuntele enää vastaväitteitä. Emmekö voi vain mennä muualle?
Auttakaa keräämään tavarat.
Bill? Mikä se on?
"Hän...hän hakkaa..."
"Hän hakkaa nyrkkiä pylvääseen ja uskoo yhä aaveeseen."
Tässä vain toistetaan tätä säettä.
Äiti käski lausua sitä.
Sen piti auttaa änkytykseen.
Ei millään pahalla, mutta se ei auta.
Häivytään täältä, jooko?
Henry!
Täällä alhaalla.
Belch! Mitä sinä siellä teet?
Onko jokin hätänä, Henry?
Sillä lailla.
Sinun ei tarvitse puhua ääneen. Kuulen ajatuksesi.
-Muut eivät kuule minua. -Mitä haluat?
-Samaa kuin sinä. Haluan kostaa. -Niin.
-Kostaa. -Lähde täältä ja mene Derryyn.
Tarvitsen sinua, Henry. Me kaikki tarvitsemme.
-Eivät he voi sinulle mitään. -Niin me luulimme silloinkin.
-He vaivasivat sinua koko kesän. -Älä puhu siitä.
Hoidan heidät, jos he uskovat edes vähän. Mutta sinä olet elävä.
Sinä voit hoitaa heidät, uskoivatpa he tai eivät.
-Yksi kerrallaan. -En pääse ulos täältä.
Ikkunoissa on kalterit, ja Koontz on vahtivuorossa. Hän on pahin.
-Vihaan häntä. -Minä huolehdin hänestä.
Näytä tietä, Henry.
Näytä tietä.
Nyt riittää! Pääsi paukkuu pian...
Ei, ei, Mike!
En tarvitse tätä tavaraa.
Kiitos ajattelevaisuudestasi, mutta ei kiitos!
-Richie, sinä huudat. -Tiedän! "Piip, piip, Richie."
Puhu, Mike. Kerro jotain, mikä saa unohtamaan kirjaston tapahtumat.
Eddie, älä anna sille yliotetta. Taistele.
Näin itseni tänään.
Tämä on vain kamferia ja vettä, mutta tarvitsen sitä silti.
Jos se toimii, se riittää. Uskot siihen, ja se on tärkeintä.
Nyt varmaan jo muistatte Derryn tapahtumat 30 vuotta sitten.
Täällä tapahtui murhia ja katoamisia. Uhrit olivat lähinnä lapsia.
Kaikki pelkäsivät, mutta kukaan ei tehnyt mitään.
Kunnes me aloimme jahdata Sitä.
Me melkein tapoimme Sen.
Tytön ruumis löydetty
Henry Bowers tunnusti, ja tappaminen loppui.
Se alkoi uudestaan tasan 30 vuoden kuluttua.
Jos laskee aikaa taaksepäin 30 vuoden jaksoissa-
-törmää aina johonkin suureen onnettomuuteen Derryn historiassa.
Vuonna 1960 oli suurpalo.
Vuonna 1930 räjähdys rautaruukissa.
Vuonna 1900 Drake's Creekin verilöyly, ja niin edespäin.
Oudointa on, että 250 ihmistä katosi jäljettömiin.
Kiitos tästä valaisevasta vaikkakin hieman hyytävästä tarinasta.
Opettaja ei halunnut tietää. Sinä tiesit kaiken jo silloin.
-Ms Douglas ei halunnut tietää. -Se on tauti.
-Derryn tauti. Kukaan ei halua tietää. -Se on liian kauheaa, joten he...
-Kuin sitä ei olisi tapahtunutkaan. -Muistan erään miehen...
Mr Rossin. Hän oli etupihallaan. Olin tulossa koulusta.
Henry Bowers odotti talomme edessä.
Näin mr Rossin kadun toisella puolella.
Luulin, että hän auttaisi.
Uskomatonta, mutta hän vain kääntyi ja meni sisään.
Silloin tajusin, että tässä kaupungissa oli jotain pahasti vialla.
-Miten selvisit tilanteesta? -Isä tuli kotiin.
Kerrankin ilahduin hänen näkemisestään.
Nyt, 30 vuotta myöhemmin, murhia on taas alkanut tapahtua.
Uhreja on ainakin kuusi. Lisäksi useita ihmisiä on kadonnut.
Halusin olla varma ennen kuin ilmoitin teille.
Sain varmuuden, kun löysin jotain viimeiseltä murhapaikalta.
Luoja, sehän oli vasta eilen.
Löysin tämän.
Georgie?
Meidän yhteishengessämme on jotakin erityistä.
Löysimme toisemme sinä kesänä, ja yhdessä olimme vahvoja.
Muuten Se olisi napannut meidät yksi kerrallaan.
Onko sattumaa, ettei kellään meistä ole lapsia?
Tutustuessamme olimme kaikki luusereita.
Entä nyt?
Te kuusi lähditte pois ja menestyitte upeasti.
-Jätimme sinut tänne. -Jäit pitämään vahtia. Nolottaa.
Ei se ole kenenkään syy. Vanhempamme päättivät, kuka lähti ja kuka jäi.
-Kasvettuani jäin, koska halusin. -Ehkä jäit, koska sinun täytyi.
En tiedä, mitä aamulla tapahtuu, mutta arvostan työtäsi.
-Iltaa. Olette myöhään liikkeellä. -Kuinka kaukana Derry on?
Tästä on matkaa noin 500 metriä kaupungin rajalle.
Luojan kiitos. Olin jo vähällä nukahtaa. Olen ajanut ikuisuuden.
Joutomaan luota sillan yli ja vasemmalle.
-Siis joutomaan? -Siellähän he leikkivät lapsina.
Kiitos. Jatkan nyt matkaa.
Ettekö halua ilmapalloa, mrs Denbrough?
Ettekö halua...?
Ettekö halua sitä?
He jahtasivat minua käytävällä ja kiinni saatuaan löivät.
Opettaja löysi minut itkemästä, ja luulin, että hän auttaisi.
Sen sijaan hän pilkkasikin minua, ja silloin minulla napsahti.
Kysyin, eikö hän opettanutkin yleisurheilua.
Sanoin hänelle, että voitan vielä kaikki hänen valmennettavansa.
Voitan parhaat, ja sitten saat pyytää minulta anteeksi.
-Sillä lailla! -Ja teit sen.
Niin tein. Juoksin koko ajan. Toisinaan luulin pyörtyväni.
Kerran oksensin ja pyörryin sen jälkeen. Olin aivan puhki.
Söin salaattia kuin viimeistä päivää ja maaliskuuhun mennessä-
-olin laihtunut 30 kiloa ja kasvanut viisi senttiä.
Juostessani tunsin kuin lentäväni. Ja osallistuin kilpailuun.
Heti ensimmäisellä kerralla voitin 200 ja 400 metrin juoksut.
Pyysin opettajalta anteeksipyyntöä, ja hän löi minua.
-Ei kai? -Se oli täydellistä!
-Vedit pidemmän korren. -Ja kaikki tiesivät sen.
Sain todistukseen kunniamaininnan, ja opettaja sai lopputilin.
-Kirjoittaisit jutun muistiin. -Se on Billin heiniä.
Kirjoitan vain kauhutarinoita.
Meidän on sovittava, mitä teemme.
Voi Mikey...
Tämä on hauska leikki, mutta vaikka tekisimme minkälaiset suunnitelmat-
-ja vaikka meillä olisi taskulamput ja kypärät, häivyn aamulla.
Tehkää hyvät ihmiset samoin!
-Siivosin kerran ne jäljet. -Mitkä?
Sen veren. Siivosin kaiken vielä samana iltana.
Saadakseni yöuneni takaisin minun oli selvitettävä totuus.
Näkikö kukaan muu verta?
Mitä täällä on tapahtunut? Ihan kuin joku olisi tapettu.
Näettekö tekin sen?
Siivotaan tämä sotku.
Siihen asti olin luullut tulleeni hulluksi.
Oli outoa olla iloinen niin kamalasta asiasta.
Sinä päivänä rakastuin teihin kaikkiin.
Siivosimme yhdessä, eikä veri tullut enää takaisin.
Pian on aamu.
-Palelee. -Niin minuakin.
-Haen sinulle jotain lämmintä. -Huoneessani on shaali.
Anna avaimesi, niin haen sen. Richie, onko sinulla avainta?
Nyt tarkkana: pysytään yhdessä.
-Mikä vain vaate käy. -Tekeekin mieli jaloitella.
-Älä mene yksin. -Tulen samalla täyttämään tämän.
Tulen mukaan.
-Hoidan Richien. -Nähdään tässä. Pitäkää ovet auki.
Hei, neekeri.
Tulin kostamaan teille kaikille.
Hyvä. Löysit sen.
Halusin olla hetken kahden. Haluan sanoa jotain.
Tukkasi on talven tulta tammikuun hehkuva hiillos
-Sydämeni palaa siinä -Se olit sinä.
Olen odottanut kauan, että saisin kiittää runoilijaa.
-Kysyitkö ensin Billiltä? -En.
Olen aina tiennyt, että se olit sinä.
Minä kai vain odotin, että olemme valmiita.
Minä olen valmis. Oletko sinä?
Voi Beverly!
Anna pusu, paksu poika!
Belch...
Mike!
-Jaksatko? -Jaksan.
-Kiireesti nyt. -Lasketaan hänet taakse.
Varovasti.
Kyytiin!
Mene jo!
Jos Mike kuolee, meitä on enää viisi.
Kuka meistä on seuraava?
Miksi Se tekee näin? Miksi Se vihaa?
Miksi Se on niin ilkeä?
Voi Ben!
Haluan kertoa jotakin. Muistathan, millainen isäni oli?
Rakastuin mieheen, jossa oli isäni inhottavimmat ominaisuudet.
Miten saatoin olla niin sokea?
Jos tajuat sen nyt, et ole enää sokea.
Onneksi olkoon. Se on ihme. Rakastuit sentään johonkuhun.
Sentään tunsit jotakin. Sekin on ihme.
Sinulla on runoilijan sydän.
Tukkasi on talven tulta
-Miksi sanoit noin? -Sinähän sen kirjoitit?
Tukkasi on talven tulta Tammikuun hehkuva hiillos...
-Ennen luulin, että se oli Bill. -Oletko se sinä vai pelle?
Mitä helvettiä tämä on? Mistä minä tiedän...
Minä tässä olen.
Sydämeni palaa siinä
-Mike selviää. -Voimmeko mennä katsomaan?
Hän on vielä vähän tokkurassa. Yksi teistä voi käydä siellä.
Mike?
Muut ovat käytävällä.
-Entä Henry? -Hän on kuollut.
-Poliisi? -Ei vielä.
Varokaa. Keneenkään ei voi luottaa.
Jos joku kysyy, tanssit pirskeissä pöydällä ja putosit.
Minun tanssitaidoillani se on jopa uskottavaa.
Mitä aiotte tehdä?
En tosiaankaan tiedä.
Katso takkini taskuun.
Hopea voi tappaa Sen.
Nämähän jäivät viemäriin.
Menit takaisin.
-Olin melko varma, että Se nukkui. -Vai melko varma?
Menitkö yksin?
Kymmenen vuotta sitten minulla meni huonosti.
Halusin Sen tappavan minut. Kompuroin pimeässä yhden päivän.
Toisen löysin heti. Se, joka osui pelleen, oli seinän halkeamassa.
Ajattelin, että saattaisimme vielä tarvita noita.
Ulos päästyäni sain jotenkin elämäni hallintaani.
Tämä oli ainoa muutos. Se tapahtui melkein yhdessä yössä.
Pelko...
Bill, jos päätät olla käyttämättä noita-
-jos lähdet, ymmärrän kyllä.
Ette kai ehdota, että jätämme ruumiin vain tuohon makaamaan?
-Juuri sitä minä ehdotan. -Minusta pitäisi soittaa poliisille.
Koko kaupunki on tavalla tai toisella jutussa mukana.
Bill on oikeassa. Meille kaikille voi tapahtua jotain kamalaa.
Hyvä on sitten. Stan on kuollut ja Mikekin melkein. Minulle riittää.
-Olen samaa mieltä. -Aiotko vain unohtaa tämän?
Olen liian vanha hirviöjahtiin. Niin on Mikekin.
-Niin oli Stankin. -Mitä mietit, Ben?
En tiedä. En kestä olla täällä enää.
Suljetaan huoneen ovi takanamme ja mietitään sitten, mitä tehdä.
Kannatan.
Poliisin mukaan viisivuotias uhri oli ollut leikkimässä kotinsa lähellä.
Vielä ei tiedetä, onko tapauksella yhteyttä muihin lasten surmiin.
Uhrin vartalo oli pahoin silvottu.
Ryöstöjen sarja askarruttaa East Endissä...
Veloittakaa korttiani ja lähettäkää kuitti.
-Samoin, kiitos. -Oli hauskaa. Heippa!
-Haluatko kyydin? -Mihin menet?
-Lentokentälle. -Me menemme myös.
Tule mukaan.
Näin juuri jotakin. En tiedä, oliko se todellista.
En tiedä, olisitteko nähneet sitä.
En voi lähteä.
Muuten tämä vainoaa minua loppuikäni.
Kunnes en enää erota elämääni ja painajaisiani.
Minulle maksetaan ihmisten pelottelemisesta.
Mutta olenkin itse ollut peloissani. Koko elämäni.
En halua enää pelätä.
Aion palata sinne.
Tällä kertaa tapan Sen.
Auttakaa minua.
Autattehan minua?
Mitään hyödyllistä ei kai tullut mukaan? Kuten konekivääriä.
Toin ainoan säästämäni esineen.
Olit loistava ampuja. Kuin luotu siihen tehtävään.
-Osuit pellen päähän, ja se särkyi. -Alta loisti valo.
Mekin näimme sen hetken ajan.
-Miten ihmeessä...? -Mike kävi hakemassa ne.
Hänelle ja Stanille.
-Onnekas seitsikko. -Olemme kaikki koolla.
Mitä hittoa? Alatteko nyt laulaa "Kumbayaa"?
Herätkää! Haistakaa ilmaa.
Täällä haisee kuolema. Ei Stanin, Miken tai Henryn, vaan meidän.
Luuserit taistelevat Sitä vastaan ja kuolevat. Tiedätte sen.
-Ei sinun ole pakko tulla. -Ei varmaan.
Minun ei ollut pakko tulla tänne eikä ole pakko tulla mukaan.
Olisi pitänyt ottaa se konekivääri.
Muistan, että näin täällä ensimmäiseksi sellaisen pampulan.
-Laukku näyttää uudelta. -Voi hyvä jumala!
-Bill? -Ei voi olla totta.
Audra! Mitä Jumalan nimessä...
Hän on täällä. Se on napannut hänet!
-Bill, odota! -Audra!
Audra...
-Bill! -Tule takaisin!
Aiotko tapattaa itsesi?
-Oletko kunnossa? -Se on minun syytäni.
Jos hän on täällä, voit auttaa häntä vain yhdellä tavalla.
Tulimme tänne vain yhdestä syystä.
Tarvitsemme apuasi.
Muuten kukaan meistä ei pääse täältä ulos!
Mennään.
Pysytään yhdessä.
-Emme taida olla enää kartalla. -Luulen, että...
Tuonne päin.
-Perillä ollaan. -Voi luoja.
Juuret kasvavat tänne sisään.
-Seinät halkesivat. -Kun Se tuli.
-Kunhan nämä eivät vain heräisi eloon. -Älä edes ajattele sellaista.
Luulen, että jokin lähestyy meitä.
-Laivani! -Georgie!
-Se on sinun syytäsi. -Voi Georgie...
Sinun syytäsi. Johdit minut ansaan, ja Se tappoi minut.
Enhän. En tiennyt.
Ei se ole Georgie. Vastusta sitä!
Se oli unessa. Sinä annoit Sen tappaa minut.
-Minä rakastin sinua. -Ei tuo ole veljesi!
Sinä et ole George.
George on kuollut. Eikä se ole minun syyni.
Tapoit veljeni, senkin paskiainen! Tule esiin.
Näyttäydy.
Tapoit pikkuveljeni ja saat maksaa siitä.
Lähtekää, kun vielä voitte!
Tämä on viimeinen tilaisuutenne.
Näyttäydy!
Typerä poika. Luulet yhä voivasi nähdä minut.
Et näe minua ikinä. Näet vain sen, mitä järkesi sallii.
Menkää nyt! Sillä jos jäätte-
-menetätte vähänkin järkenne.
Aivan kuten ne muutkin.
Ei tuota vastaan pysty taistelemaan.
Etkö tajua, mitä Mike yritti sanoa?
Se syö. Se herää 30 vuoden välein syömään.
Sen takia sen on otettava jonkinlainen fyysinen hahmo.
Se on täällä.
Jossakin täällä.
-Pystymmekö tähän? -On pakko.
Haluan ensin kertoa jotain.
-Valehtelin. -Mistä?
Sanoin, että tapailen jotakuta. Se ei pidä paikkaansa.
Itse asiassa en ole edes koskaan ollut kenenkään kanssa.
-Onko poikuutesi siis tallella? -On.
-En voi auttaa. Kiva, kun kerroit. -Anna nyt toisen puhua.
En voi rakastella ihmisen kanssa, jota en rakasta.
Enkä ole koskaan todella rakastanut ketään.
Paitsi teitä.
Älähän nyt.
Audra!
-Herran tähden, Bill! -Odota meitä.
Audra on tuolla. Haen hänet.
Pala helvetin tulessa.
Rakas Jumala...
Hän hakkaa nyrkkiä pylvääseen-
-ja uskoo yhä aaveeseen.
Se saa hänet. Bill!
Tulkaa! Meidän täytyy...
Bev! Mihin sinä menet?
Mitä minä nyt teen?
Tämä on akkuhappoa, senkin limanuljaska!
Uskon joulupukkiin.
Uskon pääsiäispupuun.
Uskon myös hammaskeijuun, mutta en usko sinuun.
Tämä on akkuhappoa. Katoa!
Hyvä Jumala, älä anna minun epäonnistua uudestaan.
Eddie?
Hyvin ammuttu, Bev.
Älä puhu. Selviät kyllä, Spagettimies.
Viimeisen kerran: älä nimittele minua.
Tiedät, että minä...
Eddie!
Eddie...
Tämä ei ole ohi. Jos tuo palaa, kun olen seitsemänkymmentä...
-Lahdataan se. -Lopullisesti.
Audra!
Ne putoavat.
Tällaisina haluaisin muistaa meidät, jos vain voisin.
Järven rannalla, auringon laskiessa lapsuutemme ylle.
Tämä on viimeinen merkintäni. Ehdin juuri ja juuri tehdä sen.
Juuri ennen kuin sumu peitti kaikki muistoni.
Nyt kertaan asioita tämän kirjan sivuilta.
Painajainen on ohi. Poliisi puuttui asiaan vain ohimennen.
Niinhän täällä Derryssä on aina ollut.
Majakanvartijaa ei enää tarvita, joten voin jatkaa elämääni.
Richie valloittaa ihmisiä edelleen. Hän sai elokuvaroolin.
Hänen parinaan on koomikko, joka näyttää aivan Eddie Kaspbrakilta.
Ben ja Bev lähtivät yhdessä länteen.
He menivät naimisiin ja odottavat nyt lasta.
Kirous kumoutui.
Bill ja Audra ovat vielä täällä. Audran tila ei ole muuttunut.
He lähtevät tänään.
On aika lähteä.
Bill toivoi, että lepo täällä auttaisi.
Audralla ei taida olla toivoa. Hän on yksi Sen uhreista.
Sen kamalan paikan vankina hän näki Sen valon.
Bill on käynyt luonani joka päivä. Nauramme huonolle muistillemme.
Joudumme välillä jopa kysymään toistemme nimiä.
Hänen surunsa on syvä. Voisinpa tehdä jotakin.
Olisinpa voinut tehdä jotakin.
Hei Hopea! Matkaan!
Odottakaa.
Tämä pyörä pelasti kerran Stanin hengen.
Ja minun. Ajoimme niin lujaa, ettei piru pysynyt perässä.
En tiedä, pääsenkö enää niin lujaa. Pidä kiinni.
Voita Se! Voita Se, Audra!
Anna mennä!
Pidä kiinni. Kaikki on hyvin. Pidä tiukasti kiinni.
Tekstitys: SDI Media Group
FINNISH